PALČIĆ
Došao sam do kraja dobro proživljenoga života.
Štošta sam proživio
i upoznao mnogo ljudi.
Naučio sam čitati iz zvijezda
i razumjeti ljudsko srce.
Doživio sam svu ljepotu ovoga svijeta.
No, nekada, dok sam još bio dijete,
ne bi mogao zamisliti takav život.
Sve je bilo zastrašujuće
i sve je bilo mračno.
Tada su me zvali 'Palčić'.
'Mali Palčić'.
Rođen sam davno.
Jedne zimske noći.
Dječak se rodio u loše godišnje doba.
Ako preživi, nazvat ćemo ga 'Palčić'.
U ono vrijeme,
ljudi su se bojali zime.
No, preživio sam.
Pazi, kamen!
Bio sam najmlađi od petoro braće.
Još jedno dijete za nahrani- ti, a vremena su bila teška.
Pokaži mi svoju košaru.
Puna je.
lsprazni je.
Što ćemo s tobom?
Nisi dovoljno jak da vučeš kola,
a ni košaru ne možeš nositi.
Pogledajte, gospodareva djeca.
Znajte da smo bili siromašni.
Moja braća i ja svakoga smo dana
radili u polju.
Naši su roditelji imali drugih briga.
Bila sam u selu jutros.
Čula sam loše vijesti.
Buknut će rat.
O kakvom se ratu govori?
Ljudi su čuli vojnike.
To je samo glasina. -Nadajmo se.
Dečki, pomozite mi.
Bože moj, uvijek se moraš zaprljati.
ldi potražitisitnog granja u šumu.
Tko je to?
Otkud ti?
lzgubio si se?
Kako ti je ime?
Palčić.
Ja sam Rose.
Dođi.
Dođi!
Pogledaj.
Jednom je bio princ.
Poljubila sam ga
i pretvorio se u žabu.
Možeš li i mene pretvoriti u žabu?
Ti nisi princ.
Ne želim plašiti ljude.
Želim biti normalna.
Ovo je pero anđela.
Uhvatilo se za drvo.
Približi se.
To je tajna.
Zaštitit će te.
Želim se vratiti kući.
Dođi.
Dalje ne idem.
Hajde, idi.
Ostavila sam ti malo juhe.
Pomislio sam da su te pojeli vukovi.
lzgubio sam se. Bojao sam se.
Moraš biti hrabriji.
Život je nemilosrdan.
Nema mjesta za plašljivce.
Ugledaj se u starijeg brata.
Bojim se krvoloka iz šume.
Samo ih se boji,i mraka također.
Radije se boji opake zime
i loše žetve.
lli rata!
A ne tih gluposti!
Krvoloci ne postoje!
Ne želim da me se ljudi boje.
Želim biti normalna.
Djeco, doručak je gotov.
Nadajmo se da će se vrijeme još malo smilovati.
Mogli bismo ranije obaviti žetvu.
Mama!
Molim vas!
Ne dirajte žito!
Umrijet ćemo bez njega!
Obični smo seljaci!
Samo to imamo!
Makni se! Ja jedem i ja pobjeđujem!
Ja pobjeđujem i jedem.
Ovo je rat!
Želim poraziti vašega gospodara!
Ništa me neće u tomu spriječiti.
Dođi!
Vratite mi ga!
Ne dirajte nam djecu!
Pokupili smo hranu.
Je li što ostalo?
Moramo uhvatiti svinju.
Ti to zoveš vojskom?
Makni se od mene!
Smilujte se!
Ostavite nam malo hrane.
Nisi me dobro shvatio.
Nećemo vam ostaviti ni žita, ni kokoši.
Ni kuću.
Ni život.
Ne diraj me!
Zapalite kuću i bacite ih unutra.
Molim vas!
Poštedite djecu!
Nije li preopako spaliti djecu?
Što si rekao?
Htio sam malo dramatizirati.
Stiže konjanik.
Pokupite namirnice, brzo!
Brzo!
Zaboravili su jednu vreću.
Skrijte se!
Hajde, brzo!
Palčiću!
Skrijte se!
Poslao nas je vaš gospodar.
Došli su lopovi
i sve nam uzeli! -Šuti, seljanko!
Smiri se. -Ali...
Borimo se protiv sjevernjaka.
Nismo uspjeli upozoriti kraljicu.
Kako bismo spasili dvorac,
morat ćemo vam oduzeti hranu.
Ostala nam je samo jedna vreća zoba.
Uzmite vreću.
To je ratni porez.
Rose!
Čuješ li me, Rose?
Obični smo seljaci.
Nemamo više ni žita, ni sjemenki.
Nemamo više ništa.
Ništa!
Umrijet ćemo.
Rat neće dugo trajati. -Što govoriš? Rat vječno traje.
Možda, ipak, ovaj neće.
Lopovi haraju i sve otimaju.
Kasnije će biti još gore.
Kraljicu nisu još upozorili.
Što misliš da bi učinila za nas?
Kraljica je dobra. Ne želi rat.
Ali ona nije gladna!
Ne želim da moja djeca umru.
Znam što je glad. -l preživio si je.
Svi smo je preživjeli.
Moje su sestre stradale.
l moja braća.
Ne smijemo izgubiti vjeru.
Ostavit ćemo ih u šumu.
Gdje si bio?
Vani. Učinilo mi se da sam čuo kokoš.
Zašto bismo ostavili djecu?
Da ne gledaš kako umiru.
Zašto su nas lopovi napali?
Zašto?
Jer, jer...
Požuri se, Palčiću.
ldemo u šumu po sitno granje.
Zašto ako nemamo što kuhati?
Hej!
Jest ćemo drva?
Zaboravili ste na hladnoću.
Krenimo po granje.
ldemo.
Put pod noge.
Hajde. Požuri se.
Oče, zašto idemo ovim putem?
Jer je sigurniji.
Stigli smo.
Podijelimo se u grupe.
Petar i lvan,
idite ovim putem.
Palčić, Martin i Josip,
krenite onim putem.
Magla će nam pomoći.
Ja to ne mogu.
Pričekajmo još malo.
Sad je pravi trenutak. -Ne mogu.
Već su se izgubili.
ldemo!
Mislio sam da je medvjed.
Gdje je medvjed?
Daj mi to, idiote. -Gdje su ostali?
Ovuda!
Vidjeli smo medvjeda.
Mi smo vidjeli otrovne gusjenice!
Začepi.
Gdje je Palčić?
Palčiću?
Gdje su roditelji?
Mama! Tata!
Tata!
Tata! Mama!
Palčiću?
Nikada nećemo pronaći put.
Životinje će nas proždrati.
Poznajem put.
Zapjevajmo.
Bit će nam lakše.
Veselu pjesmu.
Slušajte, dobri ljudi
Veoma tužnu priču
Slušajte, dobri ljudi
Veoma tužnu priču
Maloga Paula
ojega su pojeli vukovi.
Pronašli su njegove kosti u lokvici mulja.
Sranje. Što mrzim seljake...
G. knjigovođo,
jedno netaknuto domaćinstvo.
Da vidimo...
Ovo se domaćinstvo nalazi
između šume i rijeke.
Ovdje živi jedan par i njihovo petoro djece.
Hajde!
Evo, 10 talira.
Okrugli su!
Prokleta bila kraljica koja dijeli siromašnima.
Što još žele?
Sranje!
lzvolite.
Jao!
Vukovi su već sigurno pojeli našu djecu.
Evo kako nas je Bog kaznio.
Evo kuće!
Naša djeca.
Mama! Mama!
Mama! Tata!
Tata!
Mama!
Oče!
Nakon ovoga groznoga dana,
dopušteno nam je da se cijeli dan zabavljamo.
Tada su takvi dani bili rijetkost.
Roditelji su otišli u potragu za hranom,
jer, iako smo dobili 5 talira,
nije bilo jednostavno nahraniti se.
Bio je to krasan dan.
No nije se mogao mijeriti sa srećom doživljenom
kada su se roditelji vratili sa...
Evo pršuta.
Martine, lvane, Palčiću! Ruke k sebi!
Lijepo ćemo ga skriti.
Nikada nismo večerali kao te večeri.
Vjerujte mi, najbolje se spava
puna trbuha.
Ništa ne traje vječno.
Dok se bitka razbuktavala u okolici,
naše su oskudne zalihe nestajale velikom brzinom.
Lopovi su harali pokrajinom.
Ponovno smo bili gladni.
To je sve.
Ali...
Dodala sam malo piljevine.
Makni se, Palčiću!
Svi na spavanje.
Završite objed u sobi.
Laku noć, mama. Laku noć, tata.
Laku noć.
Želiš ih napustiti.
Nema drugog rješenja.
Sutra ćemo krenuti u šumu.
ldemo na počinak.
Neka nam Bog oprosti.
Tišina!
ldemo!
Hej!
Kamo ste krenuli?
Prikupiti malo drva.
Ne smijete napuštati kuće.
Mogli biste biti osuđeni
za napuštanje dobara.
Moramo se grijati.
Uzmite lampu.
Pada noć.
Neka vas čuva Bog.
Neprijatelj tumara šumom.
Petar.
Josip.
lći ćete onim putem.
ldemo odavde.
Gdje su roditelji?
lzgubljeni smo.
Vodi nas, Palčiću.
Ptice su pojele mrvice.
l, kojim putem?
Ne znam.
Palčić je kriv!
Svi ćemo umrijeti, a ti ćeš biti kriv.
Pokaži nam put.
Čuo sam zvuk.
Možda je to magarac?
Šuti!
To nije magarac.
Vukovi!
Mama!
Na drvo!
Trči, Josipe!
Nemoj me napustiti, Martine!
Martine! Martine!
Spasi me, Palčiću.
Ostani na mjestu!
Želim otići u raj.
Nisam učinio ništa loše.
Ovuda!
Hajde!
Gdje je Josip?
Ščepali su ga.
Josipe!
Brzo, onuda!
-Brzo! -Požurite se!
Brzo, popni se!
Pogledajte, vatra!
Vukovi se boje vatre.
Radije ću umrijeti ovdje.
Vrti mi se. -Nemamo izbora.
Trčat ćemo prema vatri.
Ne. -Ja ne mogu.
Vrti mi se.
Prema vatri!
Vojnik sa željeznom nogom.
Došao je moj trenutak.
Ponizili su me!
Porazi su me ojačali.
Sve ću spaliti!
Sve vaše žetve!
Uništit ću vas!
Ne znam što je milosrđe,
grizodušje i mir.
lščupat ću vam srca
i baciti ih u pakao!
Ja sam stroj smrti.
Najveći među vojnicima.
Ja sam hodajuća smrt!
Ovo je naš rat!
Spalite ga!
Sve ih pobijte!
Približavamo se gospodarevu dvorcu.
Nema preživjelih.
Nitko nas neće pronaći.
Nestali smo.
Evo krvoloka!
Moramo se popeti na stablo da vidimo gdje smo.
Ti si najlakši.
Penji se!
Vidim dim iz dimnjaka.
Spašeni smo.
Josip.
lmaju miris krvi.
lzgubili smo se.
Smjesta otiđite.
Već danima nismo ništa jeli.
Ovo nije krčma.
Ako ostanete ovdje, umrijet ćete.
Vukovi će nas pojesti u šumi.
Ovo nije uobičajena kuća.
Molim vas!
Umorni smo.
Ovdje stanuje onaj
kojega djeca ne smiju sresti.
Čekajte!
Dođite, brzo!
Približite se kaminu.
Pripremit ću vam nešto.
Jeste li vi vještica?
Vještica?
Bože moj, nisam.
Ja sam samo nevjesta.
Gdje vam je muž?
Otišao je u šumu u potrazi za našom kćeri
koja nam zadaje podosta briga.
Ostale 4 kćeri spavaju na katu.
Skrit ću vas do jutra.
Nitko vas ne smije vidjeti ni čuti.
O tomu vam ovisi život.
Znači, niste vještica?
Tako bi se moglo reći.
Bože moj, ne!
Skrijte se!
Stigao je!
Dođite, brzo!
U sanduk!
Brzo, u sanduk!
Tiho!
Stižem!
Što si spletkarila da mi nisi odmah otvorila?
Odvela sam kćeri na spavanje.
Nisam vas čula da ste došli.
Odvedi i nju na spavanje.
Rose?
Krvolok!
Ova djevojčura bježi sve dalje i dalje.
Kako je moguće
da se toliko razlikuje od ostalih sestara?
Nikakvo kažnjavanje ne pomaže.
Ovdje ima sve što je može usrećiti.
Brzo, na počinak.
Od sutra na dalje, ostat ćeš zatvorena
u svojoj sobi!
Postat ćeš prava pravcata kći krvoloka.
Milom
ili silom!
U sobu!
Ženo!
Toliko sam gladan da su mi se crijeva zapetljala.
Čudno... -Što je?
Osjećam
miris...
Čudan miris.
To je miris ovčetine.
Ne, taj je miris...
dobar... i rijedak.
Rijedak. -U pravu si.
To su začini
koje ste mi donijeli iz dalekih zemalja.
Stavila sam ih u juhu.
Nije to miris ovčetine ili začina,
ili nekakve egzotične životinje.
To je...
Možda se nekakvo voće pokvarilo negdje u kući.
Ne! To je fini miris.
To je poput slatkog mirisa lješnjaka.
l bistre vode.
Kakvog bih osjetio
kada bih jezikom prešao po željeznoj oštrici.
Ne znam o čemu govorite. -Da!
Ovčetina je gotova. -Pričekat će!
Moramo pronaći mjesto
odakle dolazi
taj miris.
Božanstven je!
Osjećam...
Osjećam miris svježeg mesa!
Vidi, vidi...
Kakvog li mirisa.
Kakvog li slatkog... -Ne!
...mirisa!
Bio sam žrtva tajne u svome domu?
Ne, riječ je o nesporazumu.
Nisam vam ništa htjela skriti.
Što misliš, tko sam ja?
Zavrjeđuješ da te stavim na ražanj s njima.
Pogriješila sam.
Oprostite mi! Pogriješila sam.
Ženo...
Gdje je moj nož?
U vašoj radionici.
Molim vas.
Oprostite mi zbog slabosti.
Gdje je moj nož? Moram umiriti utrobu.
Djeca su se izgubila u šumi. Nemojte ih ubiti.
Ne preostaje mi ništa nego da ih pojedem.
Za to imate puno vremena.
Zašto se žurite?
Gdje je moj srebrni nož?
Prenervozni ste.
Pokvarit ćete njihovo pripremanje.
Bila bi šteta. Tako rijetko meso.
Mršavi su.
Još jedan obrok, i njihova će koža ljepše zamirisati.
Mogu pričekati jednu noć.
U pravu si.
Udebljat ćemo ih.
Skuhat ćemo ih sutra.
Probudi moje kćeri.
Tata se vratio.
Tata! -Ljubavi moje, moje princeze!
Moje kćeri!
Dođite tati, mile moje.
Dođite, ljepotice moje.
Hajde, sjednite za stol.
Danas imamo goste.
Ovaj! -On je zreliji.
Ne, kćeri moje.
Sutra ćemo pripremiti
svečani objed.
Jedite sada.
Jedite iz vaših tanjura.
Ove ćemo dečke pojesti sutra.
Zašto ne jedeš?
Nisam gladna.
Moje su kćeri uvijek gladne.
Pogledaj kako tvoje sestre jedu!
Ne želim biti poput tebe.
Što je rekla?
Da bi ona radije jela ribe.
Sramotiš ovu obitelj!
Vrati se u sobu.
l siđi
tek kada
budeš gladna.
U sobu!
Srećom imam vas.
Kćeri moje, pojedite koliko god možete.
Hajde, jedite!
Vrijeme je za spavanje.
Ženo, nemoj zaboraviti
pripremiti ih za sutrašnji ručak.
Daj im dobru postelju.
Neka njihovo meso
bude mekano kada se probude.
ldemo, ljubavi moje.
Mirno spavajte.
Probudit ću vas prije nego što se moj muž probudi.
Spavaš li, Palčiću?
Dođi.
Hajde.
Ovo je moje carstvo.
Znala sam da ćemo se ponovno vidjeti.
Ja sam je napravila.
Nema imena.
Prepoznaješ li ga?
To si ti.
Napravila sam ga nakon našeg susreta u šumi.
Pogledaj.
Skupljam ih u šumi i stavljam ovdje.
Ovaj je čaroban. Kada ga dotakneš, otvori se.
Nemoj zaspati, krvolok dolazi noću.
To je on! Brzo!
Probudi svoju braću!
Martine!
Krvolok!
Probudi se! Probudi se!
Vrati se, Palčiću.
Stiže.
Dođi se skriti.
Prestanite.
Palčiću!
Uzmi lutke.
Stavi ih kraj njih.
Zašto ostaviti za sutra
ono što mogu učiniti danas?
Krune!
Kvragu! Zamalo sam ubio svoje kćeri.
Vino mi je udarilo u glavu.
Evo kapica dječaka.
Kakva li mekana mesa...
Započnimo.
Dan je tek započeo, a već sam gladan.
Ženo, skuhaj mi dječake!
Bože moj, već je budan.
Djeco, krvolok je budan.
Neee!
Moje kćeri...
Ubio sam svoje kćeri!
Prokleti bili dječaci!
Neka ih udari grom.
Osveta!
Ne, molim vas. Nemojte ići.
Možete trčati,
ali nećete pobjeći
mojim strašnim čizmama.
Ništa neće povratiti gubitak naših kćeri.
Ostanite sa mnom.
Nemojte me napustiti.
Zarobljen sam.
Upomoć!
Pomozi mi, Palčiću!
Moje noge!
Pomozite mi!
Petre!
Umrijet ću!
Pomozite mi!
Morat ćemo se popeti. -Ne!
Nemoj pogledati dolje!
Palčiću!
Martine!
Ulovi se za moju ruku!
Ulovi je!
ldemo!
Josipe!
Ne mogu više.
Dođite!
Hajde.
Primi se za moju ruku.
Krvolok!
Brzo!
Uđite!
Ove me čizme umaraju. Moram sjesti.
Umrijet ćemo.
Pretvorit ćemo se u kosture.
Bez svojih čizama, krvolok nas neće uloviti.
Moramo mu ih ukrasti i baciti.
Pošaljimo Palčića.
Hrabar je on,
no red je na mene da to učinim.
Nemoguće je. Prevelik sam.
Ja ću to učiniti.
Brzo! Brzo!
Dođite!
Dođi, Palčiću. Požuri se!
Sustići ću vas.
Što to radiš?
To su moje čizme?
Što si si umislio?
Ja sam krvolok ove šume.
Nemoj se bojati.
Želim samo...
požderati te!
Maleni!
Ovdje!
Maleni! Maleni!
Približi se, mali.
Približi se.
Vidi.
lmam pismo.
lzvoli.
To je moja poruka.
Poruka za kraljicu.
Kada je kraljica pročita,
znat će kako zaustaviti rat.
ldi!
Odnesi poruku prije noći.
ldi, idi!
Dobar si dječak.
ldi!
Požuri se! Požuri se!
Trči što brže možeš!
Ne možete više čekati.
Dopustite da pošaljem našu vojsku.
Morate se brzo odlučiti.
Volite rat.
Molim? Ja...
Takvi ste.
Vaše Veličanstvo,
jedino topovi mogu spasiti kraljevstvo.
Bit će još više mrtvih i nesretnih.
Ne želim da se u mojoj zemlji puca i umire.
Vrijeme je da je iznova izgradimo.
Ali bez suza.
Budućnost neće više ovisiti o vama.
Gađaju nas djecom.
To je sigurno klopka. -Kraljica neće u nju upasti.
Pustite me!
Pobjegao sam vukovima!
Porazio krvoloka!
lmam pismo za kraljicu.
A ja sam upoznao lvanu Orleansku.
ldemo kod kraljice.
Što se događa? -Gađaju nas djecom.
Vaše Veličanstvo,
ovo dijete tvrdi da ima poruku za vas.
Pokažite mi.
Rat će uskoro završiti.
Kako ti je ime?
Palčić.
Lijepo ime.
Donio si nam najljepšu vijest
koju je ova zemlja u zadnje vrijeme čula.
Što je u pismo pisalo
nikada nisam doznao.
Nisu me upoznavali s povjerljivim podacima.
Ovo pismo što brže odnesite
svim garnizonima.
Rat je završio zahvaljujuči komadiču papira.
Zbog jednog pisma, užas i glad su prestale.
Premlad si da postaneš vitezom,
no postat ćeš izvrsnim počasnim glasnikom.
Proglašavam te prvim glasnikom našega kraljevstva.
Mogu ti ispuniti želju.
Ako je u mojim mogućnostima.
Dobro razmisli.
Htio bih ponovno vidjeti svoju braću i obitelj.
Stižu! Dolaze!
Vidio sam još ratova.
Kao glasnik,
uvijek bih se trudio
izbječi ih.
Prešao sam čitavu zemlju
i uspostavljao veze između kraljevstva
i ljudi.
Vrijeme je brzo prošlo.
Odrasli smo
i ostarjeli.
lmali smo lijep život.
Nije uvijek bilo lako, ali tako je to.
Josip je postao pčelar.
Njegov je med bio tako dobar
da je postao priznat u cijeloj pokrajini
kao najboljim pčelar.
lvan i Martin su ostali u domaćinstvu.
Godišnja su doba određivala njihove živote.
A njihova su djeca preuzela njihov posao.
Petar je postao kapetan broda.
Više je puta obišao svijet.
l sretan dočekao starost na dalekom otoku.
Nikada nisam zaboravio putovanje u šumi.
Kraj svih kušnji koje sam doživio u životu
ova me uspomena uvijek utješi.
Kao pero anđela,
kojeg još uvijek nosim za vratom.
Zabavljajte se, djeco.
Budite odvažni.
Poštujte ostale i zavolite njihove različitosti.
Stat ću prije nego što mi kažete da sam zaboravan.
Na kraju mala zagonetka.
Znate li tko je postao mojom nevjestom?
Zatvori oči i dopusti da se zvijezde
Spuste na tvoja prsa poput leptira
Ljubavi moja, noć je divna
Približi mi se
Raširi svoja krila
Mjesec poput anđela Bdije nad tobom
Ako se bojiš Naučiti letjeti
Otkucaji moga srca Poručuju ti
'Kraj tebe sam'
Zatražila sam savršeno nebo
Da možeš sanjati
Sklopi oči
Noč če biti Prijateljem tvojim
Osjetila poput vjetra Miluju tvoje lice
Založimo se da vrijeme
Ne bude samo priviđenje
Noć je lijepa, Približi mi se
Zar ne vidiš
Da mjesec, ljubavi moja, sja samo za tebe
Zatvori oči i pusti da zvijezde
Zasjaju čitavim sjajem
Poput sunčeva
Ljubavi moja, noč je lijepa
Približi mi se
Širom otvori krila
Ljubavi moja, Ti sjaš za mene